Tapa se.
Raakuudesta tulee rutiinia kun elää kuin gangsteri.
Sitä luulee olevansa valmis kaikkeen.
Kunnes käsketään tappaa paras ystävä.
Isä tunsi kaikki Oslon pakistanilaiset ja he hänet.
Kadulla tuli aina miljoona tuttua vastaan.
Ja aina piti tinkiä. -Hei. Tervetuloa.
Inhosin sitä.
Mitä te katsotte, pojat?
Kysy, mitä ne maksavat.
Mitä nämä maksavat? -398 kruunua. Levi's.
398 kruunua, isä.
Kuulin kyllä. Kysy, mitä nämä maksavat.
Ne ovat tyttöjen housut! -Kysy, mitä ne maksavat!
Mitä nämä maksavat? -Löytyivät tarjouskorista.
Siinä: 49 kruunua pari.
Hyvä laatu, mutta eivät ihan sinun tyyliäsi, poika.
Tiedän.
Pakistanissa ne maksavat 10 rupiaa. Se on viisi kruunua.
Sano 100 kruunua kaikista neljästä.
Voimmeko ostaa kaikki neljä sadalla kruunulla?
Housut maksavat 49 kruunua pari. Hinta on jo alennettu.
Kukaan pakistanilainen ei ole noin huono tinkimään. Häpeäisit!
Me otamme nämä. Pahukset kasvavat kohisten. Paljonko? 100?
Kuten jo sanoin pojallesi...
Poika ei tajua mistään mitään! 125 kruunua. Tämä on kallis kauppa.
Ne on jo alennettu! 196 kruunua.
Mennään, pojat!
150 kruunua. Viimeinen tarjoukseni.
Hei, valkosipulit!
Minne matka? -Sisään.
Te ette pääse sisään. -Miksi ei?
Koska te haisette.
Olin 13 sinä syksynä.
Asuin maailman tylsimmässä ja turvallisimmassa kaupungissa.
Mutta elämäni oli kaikkea muuta kuin tyIsää.
Meitä oli kolme kaverusta ja olimme erottamattomat.
Munawar kaipasi aina toimintaa ja oli aina hyvällä tuulella.
Riaz oli naapurini. Me olimme kuin veljeksiä.
Minä oli pienin. En nuorin, mutta pienin.
Pienuudessa on puolensa. Kaikki pitävät viattomana.
Leviksiä! Mahtavaa.
Me katsoimme intialaisia filmejä. lhailimme niitä kavereita.
Leffojen sankareita.
Meistä ei tulisi luusereita.
Meistä ei tulisi ratikkakuskeja.
Meistä kaikki pakistanilaiset Norjassa olivat luusereita.
47, 48, 49, 50!
Ylös!
Okei, otetaan yhdistelmä. Me kaksi.
Kohtaat jonkun, vaikka ovella.
Mitä? Mitä me ollaan sulle tehty?
Pari askelta taakse ja pam! Sen tärykalvo on puhki.
Kohtaat jonkun...
Sitten näin... Okei, aloitetaan!
Saddiq oli vaarallisin, jonka tiesimme.
Saddiq ja hänen veljensä Khalid treenasivat pakistanilaisia -
jengiinsä, jonka nimi oli East Side Crew.
Niille ei ryppyilty.
Antaa tulla! Hyvä!
Riiviöt!
Mitä te täällä teette? Vakoiletteko te?
Mitä? -Ei mitään.
Vakoojia rangaistaan, eikö? Pannaan riviin, yksi jokaiselle.
Otetaan yhdistelmä. Muistakaa kyynärpää.
Päästä! -Turpa kiinni!
Odottakaa! Löysin vaunullisen Leviksiä.
Näitä, mitä meillä on. -Mistä?
Tuolta. -Mistä?
Näytä.
Jos valehtelet, hakkaan sinut. Ja sinut ja sinut.
Näytä. Missä ne ovat?
Ne ovat... Mitä me saadaan, jos näytetään?
Jätkällä on asennetta! Hyvä.
Sinulla on suuri suu.
Näytä nyt.
Keitä te olette? -Wasim.
Munawar. -Riaz.
Minulla on teille töitä. Jos uskallatte.
Mitä töitä?
Tulkaa!
"...mutta opetuslapset nuhtelivat niitä, jotka heidät toivat."
"Hän otti heidät luokseen ja siunasi heidät."
"Kun Jeesus näki sen, hän harmistui ja sanoi heille..."
Kiitos, Eva. Wasim?
Lukisitko meille? Sivu 107.
Aloita sivun alusta. "Hän sanoi heille..."
"Antakaa lasten tulla tyköni älkääkä estäkö heitä -
sillä Jumalan valtakunta kuuluu kaikille."
Mitä hän sillä tarkoitti?
Kuka?
Jeesus.
En minä tiedä.
Wasim, tämä on kolmas kerta tällä viikolla kun et keskity.
Ole kiltti ja mene ulos. -Ulos? Minne?
Käytävään. -Hitto, en ole tehnyt mitään!
Mitä sinä sanoit? Mene ulos! -Hitto, en ole tehnyt mitään!
Mikä teitä oikein vaivaa?
Ettekö te tajua, että te ette voi käyttäytyä näin?
Norjan kouluissa vaaditaan kunnioitusta.
Pitää kunnioittaa toisia oppilaita, opettajia ja itseään.
Kaikkien pitää kunnioittaa toisiaan.
Tässä Riazille. Ole hyvä.
Munawar. Tule.
Ja Wasim.
Saatte viikon pakkolomaa.
Pyytäkää lappuun vanhempienne allekirjoitus.
Mikä tämä on, Wasim?
Sain täyden kympin yhdestä koulutehtävästä.
Taas! Mihin laitan nimeni?
Tähän.
Äiti ei sanonut mitään. Hän ei osaa norjaa.
Isä oli meijerissä yövahtina ja kävi päivisin siivoamassa.
Kun hän oli kotona, hän halusi vain nukkua.
Laita isällesi teetä, Wasim.
En halua teetä. Nukun tunnin. Sitten pitää mennä töihin.
Minne menet? -Treeneihin.
Älä ole sitten myöhään, Wasim. Onko selvä?
Kuka siellä? -Onko Riaz kotona?
On. Jäätkö syömään? -Ei ehdi.
Meillä on kiire.
Hei! Nyt päästään hommiin.
Hei, Kuula. -Hei.
Kaikki okei?
Mennään.
Odottakaa!
Mitä nyt? -Mitä tämä on?
Mitä hittoa sinä tarkoitat? Siinä on 250.
350 000. -Älä yritä!
Et kertonut hälyttimistä. Se maksaa enemmän.
Viekää kaikki takaisin!
Mitä nyt? Mitä hän sanoo? Onko siellä hälytin?
320. Enempää ei ole.
320 000.
Ei tämä ole mikään kirpputori!
Okei, unohdetaan koko juttu.
Okei!
Hyvä on.
Mene panemaan siskoasi!
Mitä?
Sanoin vain, että sinun kanssa on hyvä tehdä bisnestä.
Säästä tuo apinakieli viidakkoon.
Täällä puhutaan kaupunkikieltä.
Aloitetaan, pojat!
Tässä. Pitäkää suu supussa, niin voitte saada lisää hommia.
Miksi olet kotona, Wasim?
Meillä on vapaata. Suunnittelupäivä.
Kuka soitti ovikelloa?
Ei kukaan.
Pahuksen kakarat! Ei mitään kunnioitusta.
Väännän niiltä niskat nurin, jos saan ne käsiini.
Etkö ole oppinut...
Anteeksi, luulin että lapset kiusaavat, ne pirulaiset.
Oletko Wasim Khanin isä?
Olen koulun rehtori. Onko Wasim kotona?
On hän kotona. Wasim!
Mikset ole ollut kolmeen viikkoon koulussa?
Kolmeen viikkoon?
Senkin tottelematon nulikka!
Mikset lue ja opi ulkoa? Senkin lusmu!
Mene lukemaan siitä!
Isä lähetti minut Pakistaniin opiskelemaan Koraania.
Että oppisin kunnioitusta.
Pakistan oli kuin eri planeetalta. Mitä minä siellä tekisin?
Wasim? Sinun pitää mennä kouluun!
Missä olet, Wasim? Tiedän, että olet piilossa.
Haluat vain ärsyttää minua.
Etsin kunnes löydän sinut!
Asuin yhden tädin luona, jota en tuntenut.
Hän nalkutti koko ajan, kuten kaikki Norjassakin.
Olin kaksi vuotta yksin siellä.
Kylässä, josta isä oli lähtenyt. Kaikki oli vierasta ja outoa.
En voinut puhua kenellekään.
Palasin kotiin kun olin 15. Kaikki oli erilaista.
Isä oli ostanut nakkikioskin ja olimme muuttaneet Stovneriin.
Tylsä paikka, kaukana kaupungista.
Haloo? Haloo?
Kuka soitti, tyttäreni? -Ei kukaan, äiti.
Minne menet, Wasim? -Ulos.
Hän tuli! Ulos autosta, pojat.
East Side Crew ei ollut kutistunut poissaollessani.
Lehdet eivät vieläkään tajunneet -
että oli pakijengejä.
Tule.
Poliitikot eivät tajuaisi mistään mitään vuosiin.
Hauska nähdä!
10 VUOTTA MYÖHEMMIN
East Side Crew oli tullut tunnetuksi 90-luvulla.
Ja me kolme kaverusta pidimme edelleen yhtä.
Munawar, Riaz ja minä.
Me oltiin supermyyjiä.
Hoidimme kaiken, mitä Oslossa ostettiin ja myytiin tiskin alta.
Farooq muskelimiehineen -
hakkasivat ja pelottelivat kaikkia, jotka asettuivat tielle.
Farooq oli pahin. Saddiq luotti häneen täysin.
Saddiq ja hänen isoveljensä Khalid olivat kaiken pomoja.
He tulivat Norjaan kymmenvuotiaina.
Joku setä oli luvannut huolehtia heistä.
Setä hakkasi poikia eikä päästänyt kouluun.
Eräänä päivänä setä katosi. Kaikki epäilivät poikia.
Mutta ruumista ei löytynyt.
He halusivat vallata Oslon.
Vain Kuula oli tiellä.
Tulkaa pelaamaan koska vain.
Eikö olekin hieno paikka?
Kaupungin paras.
Me ei tultu pelaamaan. Tulkaa, pojat.
Haluan ostaa, Kuula.
Sama paikka, 1 500 viidestä.
Tuhat.
Et tiedäkään, kuinka moni haluaa paikkasi, Saddiq.
Teimme bisnestä Kuulan kanssa.
Ostimme siltä ja myimme.
Mutta Saddiq halusi enemmän.
Aloitimme oman maahantuonnin.
Kuriirit tulivat vähintään kerran kuussa Pakistanista.
Kööpenhaminan, Tukholman tai Amsterdamin kautta.
Meillä oli paljon hepoa, mutta kaikki kävi kaupaksi.
Isoin asiakkaamme oli Svedu.
Surkea rokkari, joka myi muille surkeille rokkareille.
Hän oli oikeastaan Kuulan asiakas, mutta viis me siitä.
Terve, Wasim.
Hei.
Olet myöhässä. Haluatko, että bisnekseni kaatuvat?
Juotavaa? Viskiä? Vodkaa?
Corona. "Suoraan Meksikosta, hombre!"
Kaikki okei?
Pidimme aina rahat eri paikassa kuin kaman.
No? -Tilaa pizzaa.
Jos jää kiinni rahat ja kama päällä, on kusessa.
Harry oli Svedun huumetestaaja. Ja helvetin hyvä siinä.
Harry tiesi, mistä kama oli -
ja todennäköisesti, kuka se oli tuonut maahan.
Selvä. Sinulla on 14 päivää aikaa maksaa loput, kuten aina.
1 530 000 käteistä. Maanantai 25. päivä kello 12. Tasan.
Tämä on jo myyty. Koska saan lisää?
Tarvitsen lisää viikon sisään.
Yhtä paljon? -Jos et enempää saa.
Vai menenkö taas Kuulan luo?
Jos maksat tämän viikon sisään, saat lisää.
Sovittu? -Sovittu.
Respect.
Respect, man!
Kuula ei tykännyt siitä, että veimme sen asiakkaat.
Laukauksista olisi voinut syttyä sota, mutta Saddiq tajusi -
että se olisi huonoa bisnestä.
Kuula piti länsipuolen -
ja me loput Oslosta. Se oli hienoa aikaa.
Tienasimme enemmän kuin ehdimme tuhlata.
Muut pakit olivat luusereita.
Heitä ei kunnioitettu, meitä sen sijaan kyllä. Ja ansaitusti.
Me oltiin kingejä.
Kiitos, Allah, kuuliaisesta pojastani -
joka tulee kotiin aamuviideltä!
Avaimet tänne! -Mitä?
Ole hiljaa ja häivy! Tiedän, mitä touhuat.
Et ole enää tervetullut tänne.
Luuletko, että nautin tästä? Että täällä on kiva asua?
Luuletko, että asun täällä itseni takia?
Mitä ihmiset sanovat, jos lähdet täältä?
Poikani menevät naimisiin -
ja asuvat vaimonsa ja lastensa kanssa täällä, meidän luonamme.
Kaikki okei? -Joo.
Khalid ja Saddiq perustivat kahvilan hämäykseksi.
Se oli pelkkä reikä seinässä.
Mutta harvalla paikalla Oslossa oli yhtä muhkea liikevaihto.
Hakekaa auto Bjørkelangenista.
Huono hetki, lupasin tavata Ninan.
Sillä on tänään synttärit. En voi tehdä oharia.
Että mitä?
Rauhoitu, hän hoitaa sen.
Meitä pitää olla kaksi. -Mennään sitten!
Riaz oli muuttunut.
Ei enää kunnioittanut pomoja.
Ajatteli ensin itseään.
Vauhtia! Pitää olla kaupungilla ennen yhdeksää.
Ei onnistu. -Aja kovempaa, niin onnistuu.
Olen kyllästynyt olemaan pelkkä juoksupoika!
Äkkiä nyt! Olet aina helvetin hidas.
Älä riehu.
Saatanan Khalid! Kohtelee meitä kuin nulikoita.
Kävi ilmi, että Khalid hoiteli Riazin tyttöystävää -
aina kun lähetti meidät keikalle.
Siitä ei hyvää seuraa.
Minä häivyn, Wasim. -Onnittele minunkin puolestani.
Khalid jäi kiinni autokeikan jälkeisenä aamuna.
Hänen autostaan löytyi heroiinia.
Se ei ole minun!
Samaa heroiinia, josta vain Riaz ja minä tiedettiin.
Saddiq ja Khalid eivät olleet Norjan kansalaisia.
Khalid karkotettiin Pakistaniin. Pahinta, mitä voi tapahtua.
Kesti kuukausia löytää Riaz, mutta Saddiq ei luovuttanut.
Khalid oli Saddiqin ainoa läheinen ja hän vannoi kostoa.
En tajua, miten Riaz luuli, että selviäisi siitä noin vain.
Ei ketään. -Ei täälläkään.
Missä Riaz on?
Missä Riaz on?!
Missä hitossa Riaz on?!
Jos kerrot, missä hän on...
Annan sinun elää...
Normaalia elämää.
Lisa?
Wasim!
Tule tänne.
Tarkista hengitys.
Tarkista hengitys!
Hän elää.
Hyvä. Tapa se.
Minä? -Sinä.
Oletko kuuro, saatana?
Miksi minä?
Huumeet katosivat Riazin myötä. Tarvittiin uusia kuriireja.
Valmis.
Voisi luulla, ettei ole helppo löytää ketään -
mutta aina oli pakistanilaisia, jotka tarvitsivat rahaa.
Wasim?
Wasim? -Tullaan.
Onko sinulla paperia? -Jep.
Wasim. -Okei, Babar.
Lähdet Pakistaniin lauantaina.
Saat kaksi päivää aikaa käydä sukulaisissa.
Loppuviikon asut Lahoressa. Meidän talossamme.
Saat 100 000 käteisenä. Kun saamme kamat.
Tarvitsen rahaa nyt.
Pankki vie liikkeeni. Sinun on autettava!
Farooq?
Saat puolet nyt, loput kun kama on toimitettu.
Miinus 10% tästä lainasta.
Kiitos! Siunausta!
Jos jokin menee pieleen -
kuulemme kaiken, mitä kerrot poliisille.
Wasim.
Takaan, että olet mennyttä miestä, jos lavertelet meistä.
Vaikka istuisit eristyssellissä.
Jos sinä katoat tai heroiini, me löydämme sinut. Takuulla.
Hei!
Babar, onko täällä videokamera?
Vakuutusyhtiö vaati sitä koululaisten takia.
Tajuatko, ettei minua saa kuvata?
Onko tämä ainoa kopio? Henkesi on nyt hiuskarvan varassa!
Tajuatko? Tajuatko sen?!
Vastaa, perkele!
Wasim...
Wasim.
Viisi minuuttia, Farooq.
En oikein luota häneen.
Hän maahantuo hedelmiä. Käy usein Pakistanissa.
Tulli on tarkastanut hänet. Tietävät, kuka hän on.
Okei.
Et ole tehnyt mitään väärää.
Entä tämä?
Polta se.
Pikkuveljeni Amir ei myöskään välttynyt vaikeuksilta.
Pomo... -Mitä nyt?
Amir haluaa 50 000 lisää.
Amir säälitteli aina itseään, koska oli niin lihava.
Se ei auttanut, että hän teki isän kanssa kioskilla töitä.
Kolme juustohampurilaista ja ranskalaisia joka päivä -
ja näyttää aika äkkiä samalta kuin Nusrat Fateh Ali Khan.
Mitä sinä sanoit? Voisitko toistaa?
Sano vielä kerran.
En tiennyt, että olin niin paljon velkaa.
Et tiennyt?
Olet pelannut kolme päivää! Häviät koko ajan!
Olet minulle 150 000 velkaa!
En maksa mitään.
Mitä sinä sanoit?
Sinä huijaat. Se nainen huijasi ihan avoimesti.
Minä huijaan?
Sinä et taida ymmärtää, miten vakavaa tämä on.
Mitä sinä stressaat? Renaten vika ilta.
Joo, joo. Autoon siitä. Haetaan Amir.
Vauhtia!
Pelaatko taas, Amir?
Älä saarnaa.
Minä sentään pärjään. Katso nyt itseäsi.
Kuka? -Ei kukaan.
Kysyin kuka!
Sanoin jo, ettei kukaan.
Se oli Kuula. -Kuula?!
Perkele!
En tajua. Miksi Australia?
Voisitko hetken olla puhumatta Renatesta?
Hienoa, että haluaa käydä koulua. Sopii minulle oikein hyvin.
Mutta miksi Australiaan? Maailman toiselle laidalle?
Hän haluaa pois! Keskity nyt.
Rauhoitu. Olen keskittynyt koko illan.
Tuolta hän tulee.
Huono ajatus.
Missä hitossa hän on?
Perhana!
Saatanan...
Älä liiku! Älä liiku!
Rauhoitu, Wasim. Voidaanko puhua tästä?
Pää kiinni. -Kaikki järjestyy, rauhoitu.
Ole hiljaa! Polvistu. -Sovitaan joku hinta.
Hiljaa! Polvillesi! -Sano joku summa. Mikä hyvänsä.
Tämä ei ole oikein. -Nyt sinä kuolet.
Mitä teit veljelleni? -Rauhoitu...
Ole nyt järkevä. Et voi elää tämän kanssa!
Mitä vittua te täällä teette? -Mitä hittoa tämä on, Saddiq?
Mitä te oikein puuhaatte? -Kusipää hakkasi veljeni.
Rauhoitu, Wasim.
Laske ase. -Voinko nousta ylös?
Totta kai.
Wasim... -Mitä sinä täällä teet?
Päästä irti. -Mitä sinä täällä teet?
Tule.
Babar jäi kiinni kaman kanssa. Virta on ehtynyt.
Olit oikeassa, hän ei ollut ammattilainen.
Kurja juttu sekä hänelle että meille.
Toimitukset mättävät, joten teimme Kuulan kanssa diilin.
Hän auttaa meitä nyt, me häntä myöhemmin.
Olisit kertonut! -Munawar?
Me tarvitaan uusi kuriiri. Sinun on käytävä Pakistanissa.
Miksi hän? Tullimiehet tuntevat meidät.
Koska? -Lauantaina.
Vienkö rahat sinne? -Ei, tuot kaman tänne.
Joku muu vie rahat.
Tämä on bisnestä, Wasim.
Yritä saada veljesi olemaan pelaamatta -
ja yrittämättä kostaa Kuulalle. -Eikö veljeni ole minkään arvoinen?
Meillä ei saa olla riitaa Kuulan kanssa!
Odota tässä. -Tulen mukaan.
Tajuavat, mistä on kyse, jos meidät nähdään yhdessä.
Kerro terveisiä. -Kenelle?
Kaikille. Koko Pakistanille.
Kävin siellä viimeksi 15-vuotiaana.
Näytit tosi maalaistollolta kun tulit takaisin.
Pidä huolta.
Älä katso tullimiehiä silmiin. -Minä en lähde Pakistaniin.
Tämä ei ole mitään elämää. -Häivytkö?
Lähden Renaten kanssa Australiaan. -Miksi sinä minulle sitä kerrot?
Etkö olisi voinut häipyä sanomatta mitään?
Minkä sinä sille mahdat? Ampuisitko minut?
Häivy! Häivy siitä!
Kerro niille mitä haluat. Ihan sama minulle.
Rauhoitu. -Olen ihan rauhallinen.
Mistä te puhutte? Wasim, aja hiljempaa.
Setä ja täti toivovat, että tulisit pian käymään.
Tulet ensi kerralla mukaan. Vai mitä, äiti?
Hei, Wasim. Tule sisään. Onko sinulla nälkä?
Munawaria ei näkynyt. Rahat tulivat perille, mutta kuriiri ei.
Älä? Mitähän tapahtui?
Ajattelin kysyä sinulta.
Hän ei lähtenytkään. Lippu jäi käyttämättä eli hän piileskelee.
Mutta missä?
Missä? -En minä tiedä.
Wasim, sinun ystävistäsi on tullut meille ongelma.
Mutta annan hänen elää, jos kerrot missä hän on.
En tiedä. Hän ei sanonut mitään.
Wasim, Wasim...
Älä anna tunteillesi valtaa.
Vaikka ystäväsi ovat poissa, vaikka he pettivät meidät...
Minä luotan sinuun.
Minun pitää tietää, voinko luottaa sinuun. Voinko?
Tässä.
Oletko ryöstänyt pankin? -Lähden viikoksi pois.
Haluan, että maksat yhden erän Kuulalle.
En voi enää suojella sinua. Mutta hommaan loput rahat.
Palaan viikon päästä. Yritä kestää siihen asti.
Mitä te täällä? Olen maksanut kaiken.
Yksi erä. Miten bisnekset sujuu?
Ei kovin hyvin. -Paljonko kassassa on?
Tänään oli huono päivä.
Tulemme joka päivä kunnes olet maksanut velkasi.
Älä syö äläkä juo kunnes pussit ovat poissa mahastasi.
Lentoemännät kiinnittävät huomiota matkustajiin, jotka eivät syö.
Älä anna heidän huomata, ettet syö etkä juo.
Sinulla on vuorokausi aikaa.
Sen jälkeen pussit voivat hajota.
Sinä kuolet, jos ne hajoavat.
Ota ulostuslääke heti perillä niin saat ne ulos.
Tiesin, että se oli älytöntä. Jäisin varmasti kiinni.
Enkä voinut syyttää kuin itseäni.
Sinä siellä! Tule tänne.
Aja! Vauhtia!
Pysähdy apteekin luona.
Saat kaman alennuksella. -Kuulinko oikein? Miksi?
Saddiq ei saa tietää. -Ei perkele.
En voi aloittaa sotaa! -Ei tule mitään sotaa.
Olet ennenkin ostanut freelancereilta.
Saat hyvään hintaan, eikä kukaan muu saa tietää.
Kuinka hyvään? -3 000 viidestä, käteisellä.
2 900, 70% käteistä. -2 950, 80% käteistä.
Selvän teki. -Respect.
Respect, man! -Muista: vain meidän kesken.
Asia selvä.
Wasim? Oletko se sinä?
Pitkästä aikaa.
Riazin pikkuveli Aslam. Muistatko hänet?
Riaz ei ole pitkään aikaan ollut täällä, jos häntä etsit.
Me emme tiedä miksi.
Mikä se on? -Olin sen Riazille velkaa.
Voit käyttää sen, ellei hän tule takaisin.
Niin hän olisi halunnut.
Kiitos, rakas lapsi.
Tule, Aslam. Viedään tämä ylös.
Paljonko minä nyt olen velkaa? -Paljonko?
Nyt 199 000. Korkojen kera.
Minulla on ehdotus sinulle.
Anna nakkikioski minulle.
Sitten voit unohtaa velkasi. Kunniasanalla.
Mitä?
Mistä sait nämä rahat? -Voitin lotossa.
Anteeksi, olen sulkemassa.
Kuulasta pääsi helpolla eroon. Saddiq oli vaikeampi pala.
Keneltä Svedu osti heroiininsa? Sen halvan paskan?
Vannon, että se oli Wasim. Kuulin omin korvin.
Ihan tosi, Wasim se oli.
Minä tässä. Antaa palaa.
En usko, että Robina haluaa naimisiin.
Hiljaa, Wasim, ei puhuta siitä nyt.
Puhutaan! Kun teet jotain perheen eteen -
saat sanoa mielipiteesi.
Enkö muka tee mitään? Enkö vie teitä moskeijaan joka viikko?
Tuhannet kiitokset, poikani.
Onko kaikki hyvin? Yritätkö tapattaa meidät kaikki?
Kaikki hyvin?
Isä...
Sinun syytäsi! -Minun?
Isä!
Kutsukaa ambulanssi!
Minä tässä. Meidän pitää tavata.
Wasim!
Wasim...
Miksi tapaamme täällä?
Mikä se on? -Henkivakuutukseni.
Sinäkin olet nauhalla.
Haluatko meidät kaikki vankilaan?
Tiedän, kuka yritti tappaa minut, Saddiq.
Kukaan ei näe nauhaa niin kauan kuin minä elän.
Mutta jos kuolen tai haavoitun, nauha menee kytille.
Luuletko oikeasti, että se oli ainoa kappale?
Oletko unohtanut aseen, jolla ammuit Riazin, sormenjälkinesi?
Tiedän, mutta olen Norjan kansalainen. Sinä et ole, Saddiq.
Sinut karkotetaan jos saat tuomion. Pikemmin vankila Norjassa -
kuin elinkautinen lammasfarmarina Pakistanissa.
Mitä haluat? -Jätä minut rauhaan, niin minä jätän sinut rauhaan.
Okei.
Mitä?
Voisitko hakea hänet huomenna konsertista?
Mistä? Monelta? -Rockefelleristä.
Se loppuu kahdelta. -Kahdelta?
Kyllä.
Minä haen hänet, äiti.
Kiitos! -Saitko luvan lähteä?
Hienoa, kiitos!
Kaikki kääntyy parhain päin.
Mitä pojat? -Hyvää.
Minulla on teille homma.
Tiedän yhden paikan. Teidän pitää tulla mukaan.
Hei, Line. -Hei, Omar. Mitä kuuluu?
Tässä on Robina. -Hei! Olen nähnyt sinut koulussa.
Minne matka, tytöt? -Meidät haetaan.
Monelta? -Kahdelta.
Siihen on aikaa. Otetaan drinkit.
Hei, Kuula. Miten menee? Tervehdi paria kaveriani.
Tässä on Line. Ja Robina.
Tervetuloa. Haluatteko jotain juotavaa?
Ota alkoholiton.
Upeeta!
Hei taas.
Alkoholiversio Linelle.
Ja alkoholiton sinulle, oletan.
Voitko huonosti? Tule.
Pysy siinä.
Tästä tulee ihanaa.
Anna suukko. -Lopeta.
Anna suukko!
Ei... -Mitä sinä sanoit? Ei?
Lopeta!
Kuvaatko? -Joo, joo.
Millaista oli? -Tosi mahtavaa.
Viekää hänet pois täältä. Pilaa tunnelman.
Farooq, minun pitää viedä tämä nauha.
Kuvaatko?
Ei!
Hei, Wasim! Luuletko, että tämä on ainoa kappale?
Vaihdetaanko nauhoja?
Minne menet? Wasim? Tulen mukaan.
Pysy täällä! -Haluatko päästä hengestäsi?
Tarkistin hänet, ei mitään.
Hei.
Hei! Toitko kaikki kopiot?
Missä Robina on? -Hengissä. Toitko kaikki kopiot?
Tuskin. Sanoit järjestäneesi jotain poliisia varten.
En ota sitä riskiä.
Yksi on asianajajalla.
En saa sitä ennen huomista.
Tule sitten huomenna uudestaan. -Entä Robina?
Saanko viedä hänet mukanani?
Tuo se nauha huomenna.
Tyttö kestää vielä kierroksen.
Mutta älä turhaan vitkastele.
Haluan nähdä hänet!
Wasim, sinulla ei ole tässä sanavaltaa.
Olet pahinta sorttia: varas.
Haluan nähdä Robinan tai et saa nauhaa.
Ei olisi pitänyt varastaa meiltä, Wasim. Oma vikasi.
Herää!
Tekisi mieli itse panna pikkusiskoasi.
Ja ehdin oikein hyvin kun sinä haet sitä nauhaa.
Vauhtia!
Mistä tiedän, ettei hän ole kuollut?
Farooq, hae hänet.
Nähdään, tunnistatko pikkusiskoasi.
Wasim...
Ylös! -Wasim, rauhoitu.
Mehän sovittiin. -Farooq!
Mikset tutkinut häntä, Farooq?
Kuula!
Farooq! Pysähdy! Minne sinä menet?
Minullakin on sisar.
Saatanan petturi!
Et ikinä selviä tästä!
Ehkä en. Mutta et sinäkään.
Lisää?
Tuollaisesta nilkistä ei voi ikinä tulla kingiä!
Perääntykää! Poliisi! -Päästä irti!
Liikkumatta! Poliisi!
Pysy siinä! Laske aseesi!
Laske se ase! Laske ase!
Mene tuonne!
Rauhoitu! -Mene seinän luo!
Ei!
Laske se saatanan ase! -Laske ase! Laske ase!
Elin Hansen.
Tämä on yksinkertaista. Minä esitän joitakin kysymyksiä.
Sitten me juttelemme esittämistäni kysymyksistä.
Ja sitten? -Minä kirjoitan arvion -
käsityksestäni sinusta.
Vankila päättää viime kädessä -
pääsetkö ehdonalaiseen.
Oletko valmis?
Joo.
Voit aloittaa kertomalla nimesi ja ikäsi.
Wasim Khan, 36.
Kerro jotain isästäsi.
Isä tunsi kaikki Oslon pakistanilaiset ja he hänet.
Kadulla tuli aina miljoona tuttua vastaan.
Ja aina piti tinkiä.
Inhosin sitä.